Aktian Taloudellinen katsaus 1/2010
Lehdistötiedote
vapaasti julkaistavissa
14.1.2010 klo 10.00
Aktian Taloudellinen katsaus 1/2010
Maailmantalouden taantuma takana
Suomen elpyminen alkanut, mutta noususta ei tule kovin juhlava
Ennustimme tammikuussa 2009, että kansainvälinen elvytys onnistuu ja
maailmantalouden nousukäänne nähdään syksyllä 2009. Silloin hypoteesiimme
suhtauduttiin epäillen. Nyt, kun elpyminen on meneillään, pääkysymys 2010-11
koskee talouspolitiikan exit-strategioiden onnistumista ja tulevan kasvun
kulmakerrointa. Kun odotamme, että kasvu jää kehittyneissä maissa monien
vuosien ajaksi selvästi hitaammaksi kuin mihin totuttiin ennen kriisiä,
finanssikriisi jälkivaikutuksineen merkitsee maailmantalouden painopisteen
nopeutuvaa siirtymistä Aasiaan.
Maailmantalouden taantuma alkoi keväällä 2008 ja se päättyi kesään 2009
tultaessa. Se, että Suuri Lama vältettiin, johtuu talouspolitiikan ennen
näkemättömän voimakkaasta, samanaikaisesta elvytyksestä USAssa, Kiinassa,
Japanissa ja Euroopassa. Kun Aasia lähti kasvuun jo keväällä ja rahoituksen
saatavuus alkoi parantua myös ulkomaankaupassa, maailmankauppa kääntyi
nousuun kesän aikana. Elvytyksessä kumuloitunut velka on kuitenkin niin suuri ja
sen sulattaminen vie niin kauan, että maailmantalouden nopea paluu viime
vuosien trendikasvuun on toiveajattelua.
Varsinkin Yhdysvalloissa keskuspankin aggressiivisuus on ollut ennen
näkemätön. Kun siihen yhdistyy finanssipolitiikka, joka vei
budjettivajeen 12 prosenttiin BKTsta 2009, elvytyspanos lienee suurin koskaan
nähty. Yhdysvaltain joulukuussa 2007 alkanut ja 24-25 kuukautta kestänyt
taantuma on pisin sitten Suuren Laman.
Vaikka euroalueen taantuma alkoi jo keväällä 2008, EKP käänsi ohjauskorkonsa
laskuun vasta lokakuussa 2008. Siitä alkoi aggressiivinen laskujakso, joka
vei ohjauskoron 1.0 prosenttiin toukokuussa 2009. Viime kesänä myös EKP otti
käyttöön ns. epätavanomaisen keskuspankkipolitiikan työkalupakin. Matalat
korot, rahoituksen saatavuuden paraneminen, maailmankaupan elpyminen ja
kansallinen elvytys käänsivät talouden kasvuun Saksassa ja Ranskassa jo
keväällä 2009. Muualla Euroopassa suhdannekäänne ajoittui heinä-syyskuuhun.
Elvytys nosti euromaiden yhteenlasketun budjettivajeen 6½-7 prosenttiin
BKTsta 2009 ja vaje supistuu ennustejaksolla vain vähän. Eurovaltiot
velkaantuvat rajusti ja kokonaisuutena katsoen kehittyneiden maiden
yhteenlaskettu velka nousee ennen näkemättömälle tasolle. Velkaa tuskin saadaan
rahoitettua ilman pitkien korkojen selvää nousua. Vaarana on, että korkojen
noususta tulee merkittävästi yleisiä odotuksia suurempi. Jos niin tapahtuisi, se
heijastuisi myös yrityslainojen korkoihin. Kun pitkät korot nousevat samaan
aikaan, kun rahapolitiikkaa normalisoidaan ja budjettivajeita sulatetaan,
finanssikriisin seurausvaikutukset rajoittavat euroalueen kasvua vuosien ajan.
Suomen taantuma alkoi loppusyksyllä 2008 ja päättyi 9 kuukautta myöhemmin.
Taantuma ei ollut pitkä, mutta sen rajuus oli ainutkertainen ja BKT supistui
-7.5 % vuonna 2009. Taantuma päättyi syksyyn tultaessa. Maailmankaupan
elpyminen ja Venäjän talouskasvun virkoaminen tukevat vientiämme
ennustejaksolla ja BKT kasvaa 2.0 % sekä vuonna 2010 että 2011. Työttömyys
lisääntyy silti vielä kuukausien ajan ja keskimääräinen työttömyysaste 2010
kohoaa 10.0 prosenttiin. Työttömyyden nousu alkaa kuitenkin hidastua jo kesää
kohti eivätkä pahimmat uhkakuvat toteudu. Työttömyyden vaikein vaihe jää
kesällä taakse eivätkä vauriot vertaudu 90-luvun alun laman menetyksiin.
Talouspolitiikan liian nopea kiristäminen saattaisi vaarantaa elpymisen
etenemisen ja siksi se olisi vakava virhe.
Taantuma päättyi nopeammin kuin monet uskoivat vielä vähän aikaa sitten.
Talouden tila on silti heikko vielä vuosien ajan. Suomessa kokonaistuotanto
saavuttaa kesän 2008 lakipisteen uudestaan ehkä vasta 2012. Siksi julkisen
talouden kestävyys ja hyvinvointipalvelujen turvaaminen eivät poistu
talouspolitiikan asialistalta taantuman päätyttyä. Keskipitkällä aikavälillä
Suomen kasvumahdollisuuksia kaventaa kilpailukyvyn rapautuminen, jota viime
vuosien kilpailijamaita systemaattisesti suuremmat palkankorotukset ovat
ruokkineet.
Yksi kriisin opetuksista on se, että talouspolitiikan rooli on keskeinen myös
tämän päivän modernissa, globalisoituneessa maailmassa. Talouspolitiikka oli
päättymässä olevan kriisin keskeinen kätilö. Vaikka talouspolitiikka oli myös
se ratsuväki, joka pelasti maailman 30-luvun laman globaalilta toisinnolta,
voiko sille antaa sankarin viitan siitä, että se auttoi maailmantalouden ulos
itse aiheuttamastaan kriisistä? Pelastusoperaation laskuja maksetaan ympäri
maailmaa vuosien ajan korkeamman työttömyyden, hitaamman elintason nousun ja
julkisten palvelujen karsimisen muodossa.
Kaiken koetun vuoksi talouspolitiikan doktriinit ja niiden takana olevat
talousopit vaativat syvällistä uudelleenarviointia tulevien vuosien aikana.
Syyskuun jälkeen tapahtuneet ennusteilmapiirin tärkeimmät muutokset ovat:
- Kehittyvien maiden ansiosta maailmantalouden taantuma päättyi jo keväällä
2009
ja syksyllä julkistetut tilastot kertoivat, että kokonaistuotanto oli
kääntynyt kasvuun myös kehittyneissä maissa.
- Taantuman päätyttyä sekä USAssa että euroalueella päähuoleksi on noussut
elvytyksen kasvattaman valtionvelan vaikutus tulevien vuosien
kasvumahdollisuuksiin.
- Kiinan ja Intian kasvun kestävyyttä koskevat epäilyt väistyivät vuoden loppua
kohti.
- Keskeisten maiden johtajat näyttävät olevan yhtä mieltä siitä, että a)
elvytystä ei tule lopettaa liian nopeasti, b) rahoitusjärjestelmän
regulaatiota pitää kehittää ja 3) protektionismista kärsisivät kaikki. Nämä
linjanvedot lisäävät luottamusta talouspolitiikan kykyyn viedä finanssikriisin
ja maailmantalouden taantuman jälkihoito kunniakkaasti satamaan.
- Elvytyksen aiheuttama eri valtioiden eritahtinen velkaantuminen, jonka
lopullisia saldoja on vielä vaikea arvioida, on tehnyt sekä pitkiin korkoihin
että valuuttakursseihin kohdistuvien paineiden ennakoimisen poikkeuksellisen
hankalaksi.
- Keskustelu FEDin ja EKPn ensimmäisen koronoston ajankohdasta on kiihtynyt.
Asetelmia on hämmentänyt inflaatiohuolilla ja deflaatiopeloilla pallottelu.
Deflaation todennäköisyyttä olemme pitäneet pienenä, mutta inflaation
todennäköisyyttä on vaikeampi arvioida. Jos rahapolitiikka kiristyy ja
keskuspankkien "exit-strategia" toteutuu riittävän nopeasti, inflaation
irtipääsy on epätodennäköinen. Jos talouspolitiikan hyperelvyttävyyttä
ei pureta ajoissa 2010-11, inflaatioriskistä tulee todellinen.
- Raakaöljyn hinta nousi nopeasti 2009 aikana ja -- maailmantalouden elpyessä
--
hyperkevyt rahapolitiikka kasvattaa huolta raaka-aineiden hintakuplan
kehittymisestä. Samalla inflaatio-odotukset ovat nousseet.
- Suomi kärsi vientivetoisena maana maailmankaupan romahduksesta monia
muita maita enemmän ja vaikutusta vahvisti osaltaan Venäjän viennin, joka
supistui muuta vientiä paljon enemmän, suuri koko. Joulukuussa julkaistujen
uusien tilastojen mukaan kokonaistuotannon supistuminen hidastui selvästi jo
2. vuosineljänneksellä 2009 ja varovainen käänne parempaan nähtiin 3.
neljänneksellä. Näin ollen Suomen elpyminen on lähtenyt liikkeelle muuta
Eurooppaa seuraten.
Keskeiset talousluvut
- Rahoitusmarkkinoiden globaalin kriisin kärjistyminen syksyllä 2008 ja
maailmankaupan raju supistuminen levittivät vakavan taantuman kaikille
mantereille. Maailmantalous supistui 2009 -1.3 % (syyskuun ennusteessa
vastaava luku oli -1.3 %) ja 30-luvun laman globaali toisinto vältettiin vain
talouspolitiikan ainutlaatuisen aggressiivisuuden ansiosta.
Maailmantalouden taantuma päättyi kesällä 2009 ja maailman BKT kasvaa 2010
3.4 (3.3) %. Vuonna 2011 kasvu vauhdittuu lähes 4 prosenttiin. Kehittyvät
taloudet kasvavat 2010-11 noin 5-6 % per annum, kun taas kehittyneiden maiden
kasvu jää 1½-2½ prosenttiin.
- Vaikka aktiviteetin heikkeneminen painoi kehittyneissä maissa myös
kotoperäisen inflaation laskuun, deflaatiopelot ovat olleet liioiteltuja.
Öljyn ja ruoan maailmanmarkkinahintojen kallistuminen onkin jo kääntänyt
inflaation nousuun lähes kaikissa maissa. Kevyt rahapolitiikka lisää
inflaatioriskejä jatkossa varsinkin, kun paine raakaöljyn kallistumiseen
kasvaa maailmantalouden elpyessä.
- USAn vakava taantuma alkoi joulukuussa 2007. Vuonna 2009 BKT supistui -2.6
(2.7)
%. Elvytyksen ansiosta talous sai kovaa maata jalkojensa alle syksyllä ja
BKT 2010 kasvaa 2.1 (1.8) %. Kun työttömyys on kääntynyt selvään laskuun,
keskuspankki FED kääntää ohjauskoron vähittäiseen nousuun.
Luultavimmin ensimmäinen korotus nähdään kesällä 2010 sen jälkeen, kun
ylitsepursuavaa likviditeettielvytystä on purettu jo kevään aikana.
Hyperelvytyksen oikea-aikainen purkaminen on välttämätöntä, jotta
inflaatio-odotusten nousu ja uusien kuplien kasvu estyy. Elvytyksen
purkaminen jarruttaa kasvua ja se jää 2.0 prosenttiin 2011 eli yleistä
odotusta vaisummaksi.
- Kiinan BKT kasvaa 9.5 (9.0) % vuonna 2010 ja 9.0 % vuonna 2011.
- Euroalueen talous kääntyi kasvuun kesän 2009 aikana, kun elvytysvaikutukset
alkoivat kypsyä ja maailmankaupan vahvistuminen alkoi. Euro-BKT supistui -3.8
(3.8) % 2009 ja kasvaa 1.4 (1.2) % 2010. Vuonna 2011 kasvu on 1.7 %.
- Euroopan keskuspankki EKP kääntää ohjauskoron nousuun kesällä 2010. Kuluvan
vuoden lopussa ohjauskorko on 1.50 (1.75) % ja vuoden 2011 lopussa 2½-3 %.
- Rahapolitiikan käänne 2010 on ehdollinen sille, että talouden nousu
osoittautuu kestäväksi. Keskeiset kasvuriskit liittyvät rahoitusmarkkinoiden
normalisoitumiseen, öljyn hintaan ja siihen kuinka kuluttajat reagoivat
työttömyyden nousuun. Mikäli uuden taantuman merkit nostavat päätään ns.
double-dip -skenaarion mukaisesti, rahapolitiikan normalisoituminen
viivästyy. Annamme uhkaskenaariolle, jossa kehittyneiden maiden kasvu painuu
uudelleen lähelle nollaa 2010 aikana, 30 prosentin todennäköisyyden ja uuteen
taantumaan vievälle hidastumiselle 15 prosentin todennäköisyyden.
- Vaikka akuutti kriisi jää taakse, aktiviteetin taso pysyy pitkään vaisuna.
Finanssi- ja rahapolitiikan de facto kiristyminen ja valtionvelan kasvu
rajoittavat kehittyneiden maiden talouskasvua vuosien ajan.
- Uusien tilastojen mukaan Suomen talous romahti 2008 lopussa ja 2009 alussa.
Puolen vuoden aikana BKT supistui liki 9 %. Huhti-kesäkuussa 2009
kokonaistuotannon alamäki hidastui ja kesän lopulla talous kääntyi varovaiseen
kasvuun. Vaikka varsinainen taantuma kesti vain 9 kuukautta, sen voima oli
hurja. Pudotus oli rajumpi, mutta onneksi lyhyempi, kuin 90-luvun alussa. BKT,
joka supistui -7.5 % 2009, kasvaa 2.0 (1.3) % sekä 2010 että 2011.
- Työttömyysaste nousee viime vuoden 8.4 prosentista 10.0 (10.2) prosenttiin
2010
ja alenee 9.5 prosenttiin 2011. Inflaatio, joka oli 0.1 % vuonna 2009, on 1.3
(1.5) % vuonna 2010 ja 1.7 % 2011. Kilpailijamaita suuremmat palkankorotukset
2003-08 rapauttivat hintakilpailukykyämme ja se rasittaa talouskasvua
paitsi ennustejaksolla myös sen jälkeen.
Keskeiset epävarmuudet ja uhkat
Globaali taantuma on päättynyt. Maailmantalous kasvaa liki 3½% 2010 ja lähes
4% 2011. Luvut asettuvat perspektiiviin, kun muistamme, että ennen kriisiä
maailmantalouden taantumaksi tulkittiin periodi, jonka aikana globaali
kasvu jää alle 2-2½ prosenttiin. Silloin työttömyys näet lisääntyy.
Elpymisen käynnistymistä ovat tukeneet 1) ekspansiivinen rahapolitiikka, 2)
ekspansiivinen finanssipolitiikka, 3) rahoitusmarkkinoiden
normalisoituminen ja 4) luottamuksen vahvistuminen, joka perustuu kohtiin
1)-3). Uhkaskenaariossa elpyminen katkeaa esimerkiksi uusiin
rahoitusmarkkinahäiriöihin, öljyn rajuun kallistumiseen tai
elvytyspolitiikan liian nopeaan lopettamiseen. Annamme uhkaskenaariolle, jossa
kehittyneiden maiden kasvu painuu uudelleen lähelle nollaa 2010 aikana, 30
prosentin todennäköisyyden ja uuteen taantumaan vievälle hidastumiselle 15
prosentin todennäköisyyden.
Epävarmuuden keskus on USAssa. Jatkuuko finanssimarkkinoiden normalisoituminen
ilman uusia häiriöitä? Alkaako yksityinen kulutus vahvistua epävarmuuden
vähentyessä vai rapauttaako työttömyyden nousu kotitalouksien luottamuksen?
Onnistuuko talouspolitiikan exit-strategia? Jos rahapolitiikka kiristyy ja
keskuspankkien "exit-strategia" toteutuu Atlantin molemmin puolin riittävän
nopeasti, inflaation irtipääsy on epätodennäköinen. Jos talouspolitiikan
hyperelvyttävyyttä ei pureta ajoissa 2010-11, inflaatioriskistä tulee
todellinen.
Kiina-riski on, että elvytyksellä vauhtiin sysätty kasvu alkaa yskiä 2010
aikana, jolloin Kiinan tuonti vähenisi ja se heijastuisi laajasti paitsi Aasiaan
myös raaka-ainetuottajiin Afrikassa ja Etelä-Amerikassa. Eikä pidä
aliarvioida potentiaalisia vaikutuksia Eurooppaan ja Yhdysvaltoihinkaan.
Tällä hetkellä pidämme Kiina-riskejä lähinnä hypoteettisina. Pitkässä juoksussa
ympäristöongelmat ja yhteiskunnallisen vakauden vaarantuminen ovat
Kiinan menestystarinan merkittävimmät uhkat.
Suomen lyhyen välin riskit liittyvät viennin elpymiseen, työttömyyden nousuun ja
kuluttajien luottamukseen. Suuri huoli on kilpailukyvyn rapautuminen,
joka johtuu suomalaisten palkkojen noususta 2003-09. Edessä olevat
tuloneuvottelut ovatkin iso riski suomalaiselle työllisyydelle. Kun
sähkötekninen teollisuus on kypsymässä matalan kasvun sektoriksi ja
väestön ikääntyminen etenee, taloutemme trendikasvu hidastuu pysyvästi.
Pitkän ajan riski on, että rakenteiden ja asenteiden luutumisen vuoksi emme
pysty punomaan yhteen hyvää tuottavuuskasvua ja lisääntyvää maahanmuuttoa.
Pystytäänkö välttämään syrjäytymistä ruokkivat, Manner-Euroopasta tutut
virheet maahanmuuttajien vastaanottamisessa ja kotouttamisessa?
Globaalitalouden pitkän aikavälin suurin uhka liittyy ilmastonmuutokseen ja
kasvihuonekaasujen hillitsemiseen. Toinen -- paitsi kaikkia kehittyneitä
maita myös monia kehittyviä maita (mm. Venäjä, Kiina) koskettava -- pitkän
aikavälin megahaaste liittyy väestön ikääntymiseen ja siihen sopeutumiseen.
Aktian taloudellinen katsaus
Aktian taloudellinen katsaus julkaistaan suomeksi ja ruotsiksi. Sen voi tilata
osoitteesta Aktia Pankki Oyj, Viestintä, PL 207, 00101 Helsinki;
viestintä@aktia.fi tai tulostaa Aktian kotisivuilta www.aktia.fi.
AKTIA PANKKI OYJ
Lisätietoja antaa: Pääekonomisti Timo Tyrväinen, puh. 010 247 6543
Lähettäjä: Viestintäpäällikkö Malin Pettersson, puh. 010 247 6369
Jakelu: Tiedotusvälineet
taulukot liitteenä